Av og til, en sjelden gang iblant, finner menneskeheten en hemmelighet så dyp,
at vår fremtid blir forandret for alltid.
Ild, elektrisitet, delingen av atomet.
Ved begynnelsen av det 31. århundre, fant vi en annen.
Den hadde potensiale til å forandre menneskets rolle i universet.
Vi kalte den Titanprosjektet,
og den var et testamente til den ubegrensede kraften i den menneskelige forestillingsevne.
Kanskje det var det drejene fryktet mest,
for det fikk dem til å angripe oss uten advarsel eller nåde.
Cale - den dagen, den dagen drejene kom ned fra himmelen,
var det eneste som spilte noen rolle
å holde deg trygg.
Perfekt.
Hei, stopp. Kom igjen.
- Cale, er alt i orden med deg? - Jeg er ok.
Pappa, oppfinnelsen min gikk i stykker.
Vel, da reparerer vi den sammen. Men ikke i dag, Cale. Vi må dra nå.
3028 e. Kr.
Forsvarsskjoldene har blitt gjennomboret.
Pappa, hvor drar alle sammen?
Vi skal dra også. Alle skal dra til et trygt sted.
Professor Tucker. Professor Tucker.
Drejene har brutt seg gjennom det globale forsvarssystemet.
Kom igjen, sønn.
- Vil vi få menneskene bort i tide? - Ikke hvis vi sitter her og snakker, sir.
- Jeg vil kjøre. - Når du blir eldre, gutt.
- Jeg er eldre enn fire. - Hold deg fast.
Fortsett til evakueringsskip.
- Er Titan klar til bruk? - Venter på deg, sir.
Etterretningen sier at drejene ikke kjenner Titans lokalisering.
La oss be om at de har rett.
Fiendens krigsskip har kommet inn i Jordens solarsystem.
Skal vi dra i det?
- Jøss. - Cale...
Jeg må gå i et annet skip.
Jeg må dra bort for en stund.
Nei, pappa. Nei.
- Tek skal passe på deg. - Men jeg vil dra med deg.
Sir.
- Jeg vet det. Det er ikke trygt der. - Det gjør ikke noe.
- Professor. - Greit, jeg kommer!
Cale... Her, ta denne. Så lenge du har på den, er det håp.
Jeg skal se deg igjen.
- Jeg lover. - Ok.
- Cale, tiden er inne. - Nei. Det er ikke ok!
- Tek. Pass på ham. - Nei. Pappa!
Korso, kjør.
Evakuer. Evakuer.
- Godspeed, Sam Tucker. - Viktig melding, piloter.
- Drej-fly angriper fluktfartøyene. - Dette er Tucker. Ta meg ned.
Viktig melding, piloter. Drej-fly angriper fluktfartøyene.
Er alle her? Bobby, sett deg.
- Nå, Sam. Nå. - Kom igjen, pappa. Gå.
Kom dere bort derfra.
Ødelegg menneskene. Ødelegg dem alle sammen.
15 ÅR SENERE
Ta dette.
Hæren flette meg.
Vi skal ta deg.
Det er lunsj. Én time til lunsj.
BERGINGSSTASJON TAU 14
- Drittse... tilbake i køen. - Hvordan har det gått, Chowquin?
- Vent. - Chowquin. Hei, det er Cale.
- Jeg er ikke med de taperne. - Mennesker vent.
Eplekjekke jordboer-dust.
Du kommer ikke bort fra oss "tapere".
Ikke vær så sikker på det. Du kan vente i køen. Jeg tar ekspressen.
Gå gjennom dokken, og du blir drept.
Feiging. Oddsene for at et skip dokksetter, er tusen til én.
Og dette er den ene.
Hei.
- Vi har dokksatt, kaptein. - Greit. Hold motoren varm.
Jeg skal gi lyd fra meg.
Hvordan går det med deg i dag? Jobber hardt? Bon appétit.
Neste. Hold køen i bevegelse. Der, ja.
Akrenniansk bille-sushimi.
- Har du ketchup? - Ketchup?
Du trenger ikke ketchup. Neste. Fortsett videre.
Han er en skam. De bedritne menneskene.
Ketchup... Maken til frekkhet. Pent hode, menneske.
Jeg ber ikke om mye.
Jeg vil bare at de skal drepe maten min før de serverer meg den.
Jeg gjør en ærlig dags arbeid. Jeg vil ha mat som allerede er død.
- Er det for mye å be om? - Hører du en sprakende lyd?
Og hva skjer med Chowquin? Du skulle ha sett ham.
- Ikke mye sjanse for det. - Behandler meg som et slags...
- Menneske? - Ikke begynn med den solidaritetsgreia igjen.
Hvis du studerte din menneskelige historie som du har blitt bedt om,
ville du kanskje skjønne at du ikke er alene i verden.
Og du vil være bedre forberedt for fremtiden.
Vel, jeg skal fortelle deg noe om deres berømte fremtid.
Hver dag når jeg våkner opp, er det fremdeles nåtid - den samme skitne, kjedelige nåtiden.
Jeg tror ikke fremtiden eksisterer.
Hører du en sprakende lyd?
Ja, nå er vi i gang.
- Vi må komme oss bort fra denne dynga. - Jeg har den. Ikke få panikk.
Bare tenk på det som flytende tid. To sekunder. Alle rolige.
Trengte bare noe kjærlighet.
La oss fortsette å spise, folkens.
Ok. Vel... jeg er mett.
Hei, Cale.
Firrikash.
Po.
- Åssen flyter det? - Du gjorde akkurat et stygt stunt der borte.
Vi liker ikke holdningen din.
Du har vært litt eplekjekk.
Stemmer det? Vel, jeg må jobbe med det.
Hvis dere vil jakte på mennesker, så må dere huske at vi reiser i flokker.
- Hva er det du gjør? - Det er allment kjent som hjelping.
Ja? Vel, hvorfor?
Noen ganger, gutt, så bare hjelper mennesker hverandre.
Å, ja vel.
Så du skal fortelle meg at du ikke vil ha noe i gjengjeld?
Greit. Kanskje jeg vil.
For et sjokk.
Jeg vil at du skal risikere livet ditt - og gi opp alt du har
for et oppdrag hvor du vil stå overfor terror og tortur, og en potensielt grusom død.
Og jeg vil gjøre det fordi?
Fordi det er verdt det.
Fordi den menneskelige rasen trenger deg.
Kanskje du ikke har kikket deg rundt i det siste, men det er ikke mange igjen av oss.
Med denne farten vil de lese om oss i bøker
og vise beinene våre i museer for aliens.
Ja, vel... Å få planeten sin sprengt i filler kan ha den effekten på en art.
Kanskje jeg tok feil i alle disse årene, og at det var din tale som skulle få meg til å se det.
Du har virkelig forandret meg.
Det er vakkert. Jeg tror vi må klemme.
Å, Herregud...
- De har virkelig fått deg ned. - Ha dette klart for deg.
Jeg kjenner ikke deg. Jeg vil ikke ta del i din ekspedisjon,
og jeg trenger ikke din hjelp med disse enorme idiotene.
Ok.
Jeg tror han kalte dere idioter.
- Korso. - Kaptein, dette er Akima.
Vi er ikke alene.
Er vi i godt selskap?
Det kan ikke bekreftes, kaptein. Jeg tror vi er i dårlig selskap.
Det er mottatt. La oss forberede avgang.
Tek...
Jeg må holde meg unna en stund.
- Du vet ikke halvparten. - Plager du fremdeles mennesker?
Gå din vei.
Bra jobb med den gutten, Tek. Han er et sjarmtroll.
Jeg forventet at du skulle hente ham mye snarere.
- Tek, vent. Hvem er dette? Kjenner du ham? - Joseph Korso.
- Jeg var med faren din på Titanprosjektet. - Min far! Jeg har ingen far.
Har du hentet denne fyren hit?
- Ja. - Jeg forstår ikke. Hvorfor?
Har du fremdeles den ringen faren din ga deg?
- Gi meg den. - Gi den tilbake!
Her. Ta den på.
Hvordan klarte du?
Det er et lager med en kryptisk kode genetisk tilpasset faren din - og derfor også deg.
Det er et kart, Cale. Det kan fortelle oss hvor faren din gjemte Titan.
Det er derfor jeg har brukt de siste 15 årene på å lete etter deg.
Det skipet betyr alt. Menneskeheten avhenger av at du finner det.
Jeg? Jøss. Jeg?
Jeg er ikke... Tek, hør her.
- Det må være noen bedre. - Tiden er inne til å slutte å flykte, Cale.
Vel, faktisk... Jeg tror det er på tide å begynne.
Drejer. Hva vil de?
De vil ha deg, gutt. Slik som jeg vil ha deg - bare død.
Hvordan vet du at de vil se meg død?
Jeg er overbevist.
Vi må komme oss til kjøkkenet.
Korso, tyngdekraftmaskinen.
- Er du klar? - Tek, jeg skal føre deg inn.
- Jeg blir her. - Du kan ikke.
Ta vare på ungen. Han er ikke helt voksen ennå.
- Nei, du kommer. - Nei, Cale. Jeg skal lese om deg.
Følg meg.
Vel, dette ville vært bra hvis vi hadde noe baking å gjøre.
Å, maten min. Dere er noen fryktelige fyrer.
Du er helsefarlig! Jeg håper de fanger deg.
Jeg skal vitne mot deg, og du vil aldri komme deg ut av fengsel.
Du skal få all den ketchupen du vil ha.
- Drejene! Jeg må stikke nå. - Følg Styggen.
Storartet. Ingen vil kikke etter oss i ventilasjonsanlegget!
Gå.
Det er han som er den slemme! Jeg skulle ikke ha vært her.
Jeg er bare en kokk.
Å, Gud, hvordan kommer jeg meg ut herfra?
Kom igjen. Hvorfor skjer dette med meg?
Idiotisk... Vær så snill. Idiotisk...
Hei. De gikk ned der. De kom inn på kjøkkenet mitt og ødela det.
Blink.
Vi må komme oss bort herfra.
Gå.
Gå. Løp!
BRANNFARLIG
Over.
- Kanskje neste gang, gutt. - Hei, jeg kan fly den også.
- Den vil ikke starte. - Jeg har en idé.
Prøv.
Hold deg fast, gutt. Jeg kommer.
Opp med hodet.
De lukker dørene.
- Går ikke fremover, men opp. - Opp?
Kom ned.
- Du må gjøre deg klar. - Ja. Jeg kjenner det.
Skyt ut.
Hvor er utskytingsknappen? Cale?
Denne modellen har en utskytingsknapp, ikke sant?
Og du var bekymret.
Hva mener du med "var"?
- Akima, vi trenger å bli plukket opp. - Litt for sent til det.
Jeg er rett over dere. Kan dere komme til meg?
Det er ikke nok tid.
Ikke mye tid.
- Pust ut. - Du kødder.
- Pust ut. - Å, nei. Nei!
Er det dødt? Kan vi spise det?
Nei. Det er ikke dødt.
Hvem er du? Gå din vei.
- Hva er det som skjer? - Preed, du sperrer for lyset mitt.
Slik en moderlig bekymring for subjektet.
Hvorfor er jeg naken?
Vel, du gløder av moderlig varme, Akima.
Det er veldig henrivende. Jeg må ha deg.
- Det kan du bare drømme om. - Akrennianere drømmer ikke.
- De bader ikke mye heller. - Jeg er fremdeles naken her.
Jeg merket det ikke. Hold deg rolig nå, ellers mister du noe viktig.
- Gi meg sonden. - Sonden?
Hva skal du med sonden?
Jeg føler meg virkelig mye bedre.
Dette er storartet. Kryss halve galaksen, nesten bli skutt i hjel av drejene -
bare så vi kan redde vindusvaskeren.
Til din informasjon, så er jeg menneskehetens siste håp.
Min største medfølelse med arten.
- Det går bra med deg. - Det er jeg som har kartet her.
- Dette er vidunderkuren, ikke sant? - "Vidunderkuren"? La meg se.
Er det virkelig kartet? Kan dette redde oss?
Ja, jeg antar det.
Vet du hva dette betyr?
Jeg vil veldig gjerne ha den buksa nå.
Akima, kjære deg, hvis ikke gutten er i ferd med å dø,
så vil Korso at Gune skal sjekke kartet så vi kan finne kursen. Er det ok?
Er vi ferdige med å skrape med labben? Dette er Valkyrjen, ikke et sjekkested.
- Vi er ferdige. - Jeg sa ikke atjeg skulle hjelpe dere.
Vi har aldri snakket om hva jeg skal få ut av dette.
- Du blir en helt. - En helt? Kom igjen.
Jeg mener, det må være noe på Titan som man kan selge eller kjøpe.
Skal vi risikere livet for å hjelpe en gjeng med løsgjenger-bomser?
Hvor er buksa mi?
- Gjett hvor Akima vokste opp. - Koloni for løsgjenger-bomser?
Ja. Gutten lærer.
Vent. Hva er din... Preed! Vent.
Hvor er Korso? Jeg vil snakke med ham.
Jeg tror han er i Navigering. Vi er på vei dit nå.
- Du får se etter hvem du tråkker på. - Ellers gjør du hva?
Å, den nydelige og talentfulle Stith.
Dette er Cale.
- Du husker Cale. - Nei, nei, kan ikke snakke.
Vi mistet siktet på et av kanontårnene akterover - igjen.
Hva? Tror du dette er et feriecruise?
Hun er en søt liten sak. Våpenspesialist.
Vanligvis er hun veldig hyggelig.
Storartet! Ting er ikke ille nok. Verktøy over hele gulvet.
Kjemp den gode kampen, kjære.
Preed, jeg skal drepe deg. Ok? Jeg skal drepe deg.
Jeg er belest og godt utdannet. Jeg er ikke en mekaniker!
Gune. Guney.
Er du der inne?
...multipliser med friksjonens koeffisient, legg til nødvendig kraft...
Gune?
- Se på det. - Ser dette kjent ut?
Vet du hva det er? Ikke jeg heller.
Jeg laget det i søvne i natt.
Jeg brukte tydeligvis Gindrogac. Veldig ustabilt.
- Gune... - Jeg satte en knapp på den. Ja.
Jeg ønsker å trykke på den, men jeg vet ikke hva som vil skje hvis jeg gjør det.
La meg se nå.
Tre, fem, 22, 74, 11...
Nei, nei. Forsiktig.
Det er perfekt.
Å, ja.
Perfekt. Du fikset den!
Så, hvor er vi nå?
Vi er her. Rett her.
- Bellasan Kvadrant. - Rundt tre millioner km fra Tau 14.
Hvordan det? Har du hjemlengsel?
Du må ha et hjem for det.
Gjennomskinnelig, tobent, normalt bygget hann i tidlig utvikling...
Ja, ja, dette er veldig fascinerende, men ta en titt på dette. Det er et kart.
- Kan du lese det? - Om jeg kan lese det?
Selvsagt kan jeg lese det.
- Så, hva ser du? - Å, ja!
Dette er PI'ochda.
Og dette er...
Solbrecht.
Og dette...
- Hva er dette? - Det er...
- Det er lunsj. - Hva er lunsj?
Spaghetti-derivat, et slags i hvert fall, og Caldoch-ekskrement.
Hvem spiste det før deg?
Jeg skal fortelle deg en hemmelighet. Denne fyren er sprø.
Jeg skal fortelle deg en annen. Han tar aldri feil.
- Hvor skal vi, Gune? - Den ødelagte månen til Sesharrim.
Bare 13.000 km borte.
- Be Akima legge inn en kurs. - Vi er på vei.
Hva er det på Sesharrim, forresten?
- Gauoler. En eldgammel rase. - Kult.
Dette er ikke en tur for moro, gutt.
Da drejene ødela Jorden, regnet de med at et liv drivende i verdensrommet ville
utslette oss.
Vil du virkelig at disse avskyelige skapningene skal få rett?
Bare ligge ned og dø?
Litt sent for det. Rundt 15 år for sent til å redde menneskene.
- Men vi har hatt det gøy. - Det handler ikke om å ha det gøy.
Det handler om vår overlevelse. Du skjønner, Titan var visjonært -
det mest avanserte skipet i universet.
Skipet har kraft til å gjenforene den menneskelige rase, å gi oss et hjem.
Og den eneste måten å finne det på, er i hånden din.
Så du stoler skikkelig på meg, da.
- Det gjør vi alle. - Vel...
Hvis jeg ikke liker utviklingen, så skal jeg virkelig vise dere hvor likjeg er faren min.
Jeg drar.
Ikke noe sted å lande på denne øya.
Land på det korallrevet.
Vi tar sleden. Ser om vi kan lokalisere gauolene.
- Preed, du og Gune passer på skipet. - Passer på skipet?
- Og hold motorene varme. - Å, ja, de skal være rykende varme.
Jeg er ikke så hissig på at drejene skal ta meg med buksa nede.
- Velkommen til planet Sesharrim, Cale. - Den stinker.
Hydrogentrær. Skad en av dem, og vi blir blåst i filler.
Hallo.
Er det noen her? Vi ser etter gauolene.
Hvordan ser egentlig en gauol ut?
Vet ikke. De kommer ikke ut så ofte.
Vi har en gutt med et kart her som dere burde vite om.
Jeg tror vi vet hva som skjedde med gauolene.
Skyt når jeg har telt til fem. Vi skal lage en vei til sleden.
Er alle klare?
Én... to...
Nei, nei, stopp.
Jeg tror de er gauolene.
- Over her. - Rask liten jævel.
Ok, nå logger jeg meg på sentralmaskinen og forandrer avgangsprotokollene.
Ja. Fremgang. Jeg gjør fremgang!
Vent.
Månen. Månen!
Greit, ja. Det er slik vi fant veien hit.
Faren min lagde et kart med den månen på. Hvorfor?
Er skipet gjemt der?
Det må være et sted i Andali-nebulosen.
Vi klarte det, gutt. Titan er så godt som vår.
Han må ha vært her, og stått her. Rett her.
Hvem?
Faren min.
Gå.
Kom igjen.
Vi må komme oss til stranden.
Akima!
- Hvorfor skyter de ikke på Cale? - De vil ha ham levende.
Kom igjen, folkens. Raskere.
Bra mottak.
Fly høyere!
- Preed, kom inn. Preed, hvor er du? - Hold deg fast.
Preed. Kom inn.
Preed, skal ikke du se etter drejene?
Ja, hulemann. Det stemmer.
Drej slemme, vi snille.
Nå kan du gå og se på noe skinnende en stund.
Hva med dette?
Vel, du får se igjen.
Det er drejene!
Kaptein, vi er på vei. Hvor er du?
I hydrogentrærne, jaget av drejene.
- Se om dere får øye på dem. - Se der.
- Akima... - Hold ut.
Bra trekk.
Kom deg ned.
Kom igjen, vis dere.
Ned!
Jeg har dem.
Preed, se! Der er de.
Å, nei.
Hold fast, Akima.
Ikke skyt.
Ikke skyt. De har Cale.
Gune, kalkuler banen deres. Stith, ta våpen. La oss dra etter den.
- Bra forsvart, Preed! - Du er våpeneksperten.
- Hvorfor tok du en blund? - Nok!
Ok, drejene tok Cale. Men de skal ikke komme unna med det.
Vel, la oss slutte å skravle og heller gå og finne ham.
Den eneste måten å lokalisere dem på, er å spore opp Akima.
Stith, på saken.
De skal bruke deg til å finne ut hvor Titan er.
Skal sikkert bare sprenge den når de finner den.
Ja, vel, hvem kan si at det ville gått uansett?
Hvem sier at det ikke vil det?
Kanskje Korso vil komme til Titan først.
Hvorfor bryr du deg så mye om den greia?
Jeg ble oppdratt sammen med mennesker.
Løsgjenger-bomsen, tror jeg det heter.
Jeg husker knapt Jorden, men de gamle pleide å fortelle om den
slik at den ikke ble helt tapt.
Uansett hvor vanskelig ting ble - og det ble de - så holdt minnene oss i gang.
En gang hadde vi et hjem.
Titan er vår sjanse til å finne et igjen.
Jeg antar at det er slik jeg endte opp her.
Hva er de redde for?
Hva har menneskene gjort mot drejene?
Det er ikke hva vi gjorde. De er redd for hva vi kunne ha blitt.
Ja, vel. Det ser ut som vi dør ut.
Cale. Er du ok?
Sett kurs for stjernetåken.
Fengsle gutten.
Kast utjenta.
Nei!
Stopp.
La henne være.
Nei!
HANDELSSKIPET SOROS
Akimas signal blir sterkere. Jeg tror det kommer fra slaveburene.
- Drej-kapselen. Hva er i den? - Et menneske.
Hun er min! Jeg så henne først.
Pen.
Greit. Jeg tar meg av vakten.
Rolig, store jente. Dette krever listighet og bedrag.
Hallo.
Jeg er en akrenniansk handelsmann.
Jeg lurte på om vi fikk ta en titt på den nye forsendelsen før den går ut på markedet?
- Dere får ikke lov. - Tradisjonelt, nei, har du rett.
Men jeg trenger en ny slave, skjønner du.
Hold deg rolig, orm!
Og jeg kan ikke vente til auksjonen. Jeg må være på romfergen.
Jeg har en avtale om å få barbert øret mitt.
Det må bli bestilt måneder i forveien. Du skjønner problemet mitt.
Du lyver. Han er ikke en slave, og dere er ikke handelsmenn.
- Men... Jeg... - Han fører seg ikke som en slave.
Se på måten han står på. Sannsynligvis eks-militær.
Akrennianske handelsmenn truer alltid før de ber om en tjeneste.
Og din kappe er laget av sengetøy.
Bare av nysgjerrighet, hadde vi en plan B?
En intelligent vakt. Det hadde vi ikke forutsett.
Her er det. Er du der inne?
Vel, er det ikke kapteinen!
Hva oppholdt deg?
Forbered ødeleggelsen av Titan.
Utrydd den menneskelige rasen.
Ser du noe? Den var skikkelig liten, som en kokong eller noe.
Nei, nei, ikke noe slikt.
Jeg ser noe.
Å, nei, nei. Bare et drej-skip.
- Drejer! - Hva? Hvor? Jeg jobber med saken.
Korso, vi har et problem. Du må komme opp her.
Jeg er her. Hva er problemet?
- Stith, kom igjen. - Greit, greit.
- Siktet inn. - Gune, se etter kameratene hans.
Det er bare én. Han er helt alene.
- Tre, fem, 22. - Tre, fem, 22,
74, 11...
- Cale! - Dø, drej-drittsekk.
Å, nei, ikke skyt... gutter.
- Kom igjen, det er meg! - Det er Cale.
Stith, ikke skyt.
Akima, åpne lasteluka.
Cale!
Gutten er ikke død. Dette er grunn til glede.
Så... hvordan unnslapp du?
- Han hadde flaks. - Vi holdt akkurat på å redde deg.
- Ja? Vel, takk! - Når som helst.
De kopierte kartet.
De er sikkert på vei til Titan nå.
De vil ikke finne det. På stasjonene, mennesker.
Ja. Går, går...
- Hva skjedde? Hvordan kom du deg tilbake? - Ble plukket opp med søpla.
Heldigvis kom Korso før jeg endte opp som gale Mattias på et sirkus.
Jeg antar atjeg skylder ham en tjeneste.
Vi hadde skikkelig flaks der, vi to.
Men neste gang...
Kom igjen. Gune trenger hjelp.
Ja, kartet er bra. Kartet er annerledes.
Kartet er klart nå. Ja, det er veldig, veldig klart.
Ta det med ro.
Den ytterste merkingen pulserer.
Den ytre Phalangial-meridianen.
Gune, hva får du ut av det?
Forbi ytre kvadrant...
Dette er Tigrins isringer.
Rett her.
Lett å komme på villspor der.
Bra gjemmested.
Kjølvannsengler.
De følger etter skip inn i rommet. Svever på kjølvannsenergien.
De skal liksom bringe lykke.
De er som spøkelser.
Sitt ned. Vil du ta dem på en tur?
- Er du sikker på det? - Klartjeg er sikker.
Ok...
Har du den? Åpne den opp.
Gi disse englene noe å jakte på.
Greit. Prøv dette, folkens.
- Takk. - Jeg visste du kunne kjøre den.
Nei, jeg mener takk for...
Takk for at du prøvde å finne meg.
- Det er mer enn faren min noensinne gjorde. - Faren din var en bra mann, Cale.
Han ville vært stolt av deg.
- Tror du virkelig det? - Stol på meg.
Takk.
Jeg savner ham.
Jeg også.
KOLONI FOR LØSGJENGER-BOMSER NEW BANGKOK
Akima?
- Unnskyld. - Inn eller ut?
Inn.
Hva er det som skjer? Vet du hvorfor vi stoppet?
Provianteringsstopp.
Løsgjenger-kolonier er de beste stedene å hente plasmapakker, drivstoffceller...
Frosne burritoer...
Hør her. Jeg må snakke med deg.
Hvor fikk du all denne søpla fra?
Ikke søppel.
Kan du ikke komme med meg? Jeg skal vise deg.
Så vi skal bytte bort dette mot mer av den søpla fra Jorden?
Skjønner du ingen ting, Cale? Den søpla er alt vi har igjen fra stedet vi kom fra.
Det minner oss om alle de tingene vi savner.
Som de frosne burritoene du snakket om!
- De hopper i hvert fall ikke av tallerkenen din. - Tror du dette er en lek?
Glemte du planen? Jeg skaffer deg Titan, jeg blir rik.
Vi hadde en avtale, ikke sant? Hvordan våger du å lure meg?
Vi gjør som vi vil for å forsikre oss om Titans destruksjon.
Ja? Gjør som dere vil, og gjett hva?
Dere vil ikke finne noe. Dere har ikke hele kartet.
Gutten har det. Og jeg har gutten.
Så hold de dronene borte fra meg. Ellers må jeg ta rotta på ham.
Cale, kom igjen.
Skal dere noe sted?
Se hvajeg fant. To små fugler som verker etter å fly.
- Hvor lenge sto de der? - Lenge nok.
Du løy.
Alt du sa? Alt du fortalte meg?
Ikke alt. Faren din gjemte skipet sitt, og så drepte drejene ham.
Alt fordi han ikke kunne takle sannheten.
Ja vel? Hva er sannheten?
Den menneskelige rasen er tom for drivstoff. Den sirkulerer over avgrunnen. Den er ferdig.
Det eneste som spiller noen rolle, er å ta det du kan før noen andre gjør det.
Nei, jeg tror ikke det.
Da ligner du enda mer på faren din enn jeg trodde.
En fjott.
- Akima, kom igjen. - Stopp dem.
Fortsett. Jeg låser nå.
Fort deg.
Gå!
Kom igjen. Vi har et skip å finne.
La oss komme oss i lufta.
- Hvor er Cale og Akima? - De kommer ikke.
- Hvorfor ikke? - De er redde.
Redde? Hva er de egentlig redde for?
For hva som kan skje dersom det blir stilt spørsmål ved min kommando. Forstått?
Forstått.
Har du problemer med det?
Nei.
Hvorfor sa de ikke hadet til Gune?
Her borte.
Denne veien. Hent et teppe brennkvikt. Hun trenger varme.
- Du. Skaff en doktor. - Ja. Fort deg!
- Hva fortalte du ham? - Jeg ba ham hente sprit.
Nei, det trenger jeg virkelig ikke.
Ikke til deg. Til gutten!
- Meg? - Han slukner snart.
- Det går bra med henne. - Hun trenger hvile. Ikke bekymre deg.
Det er hans favorittleke. Den dumme ballen.
Det var pappaene våre sin, på Jorden.
Hver gang han sparker på den, så tror broren min at han er på et stortjorde med gress.
- Vel, det er litt av en forestillingsevne. - Ja, vel.
Der!
Han fikk litt hjelp. Skjønner du hvajeg mener?
Det er ham. Vår pappa.
Det er der broren min fikk ideen.
Her lukker de fleste mennesker øynene for å se noe annet enn rustne romskip.
Ikke broren min.
Ses senere.
- Hei, Tornerose. - Hvor lenge var jeg borte?
Ikke lenge. Noen få timer.
Korso og Preed -jeg kan ikke tro det.
Hvor lang tid tar det før de når Titan?
Det gjør de ikke. Vi skal komme før dem.
Akima, vi skal stanse dem.
Ble jeg alvorlig skadet bak der eller noe?
For - rart -jeg trodde du akkurat sa at vi skulle stoppe dem.
- Det stemmer. - Cale...
Vi er i ingenmannsland.
Det er bare oss to og... Å, ja. Vi har ikke noe skip.
Å, vi har et skip.
Virkelig? Jeg vil gjerne se dette "skipet".
Sjekk det.
Å, nei!
Å, ja!
Vel, den har vært et bra hus, men jeg tror ikke den kan fly.
Den har fremdeles den ioniske motoren. De tørker aldri.
- Det er et vrak. - Jeg kan fikse den. Men tror du?
- Ikke bekymre deg. Jeg kan fly den. - Bra. For vi drar i går.
T minus ti, ni, åtte, syv...
Vel, vi er klare til å dra.
La oss håpe at den starter.
- Å, den starter. - Ja, jøss.
Den starter.
Jeg ville lent meg tilbake var jeg deg.
Skal jeg gå ut og dytte?
- Hva sajeg? - Ok, du gjorde jobben din.
Nå la meg gjøre min.
ANDALI-NEBULOSEN TIGRINS ISRINGER
Disse kollisjonene forsinker oss. Så hvor er det?
Mine skannere plukker opp overflødighetshornene til... ikke noe.
Bare finn det! Gune. Er du sikker på det kartet?
Du gir meg kart, jeg følger kart. Hva mer kan Gune gjøre?
Hvis professor Skrueløs her ledet oss ut av kurs, skal...
Vent litt. Det er et skip. Tre km østover.
- Drejenes? - Menneskelig. På vei ut av tyngdekraftsonen.
- Beveger seg raskt. - Hvor raskt?
Jeg ville sagt uforsvarlig fort.
- Akima! - Godt. Akima, Cale.
- Jeg anroper over kommunikasjonssystemet. - Ikke noe anrop. Bare følg dem.
Ok, jeg følger, men en ny rute gjennom tryggere kvadrant.
Hvis vi...
Vi skal følge dem.
Og vi skal kjøre stille.
Refleksjonene gjør lesningene uleselige.
Akima, jeg tror vi begynner å nærme oss.
- Cale! Det er Korso. Han er rett bak oss. - Hva?
Vi må riste dem av oss.
Vi finner dem aldri der inne.
Vi går inn.
Stith, hvor er de?
- Det kommer ingen lesning. - Det er for mye is.
For mye forstyrrelse, kaptein.
En varmesignatur. Jeg ser dem.
- Hvor er de? - Bak oss.
- Hvor er han? - Jeg vet ikke.
- Hva? - Vel, vi fant dem, kaptein.
Ingen flere varmelesninger. Alt er borte.
Inntil de beveger seg, blir vi her.
- De beveger seg ut... Tror jeg. - Nå har vi dem.
Jeg kan ikke bevege meg. Da ville de se oss.
Kanskje det er akkurat hva vi vil.
En lesning! De er rett foran oss.
Du kommer ikke forbi meg, gutt.
Der, kaptein.
Det er bra, Cale. Fortsett å komme.
- De kommer nærmere. - Der er den, kaptein.
Nei, der, kaptein.
Hvilken?
Se! De er bak oss nå.
- Lasere klargjøres. - Jobber med saken.
Jeg trenger et klart sikte. Ikke mist dem.
- Is. Snu tilbake. - Nei.
- Vi klarer det aldri. - Vi har ikke noe valg.
- Akima... - Ja, Cale?
- Opp! - Hold kjeft.
La oss ikke gjøre det igjen.
Vent litt. Se der.
Akima, snu rundt. Snu rundt.
Her er det.
Har du noensinne sett noe slikt?
Én gang.
- Hva er det egentlig vi ser etter? - Dette skipet skal redde menneskeheten.
- Hva er det egentlig vi ser etter? - Har ikke peiling.
DNA-koding.
Pattedyr. Tursiops truncatus. Delfinen.
Dette er dyr. Eller de vil bli det.
Leopard.
Papilio glaucus.
Svalestjert-sommerfuglen. Alt er her.
Jeg er her borte.
Se på dette.
Pappa.
Jeg kunne aldri ha gjort noe slikt på din alder.
Jeg lurer på hvem du tar etter?
Titan. Raskt.
- Jeg er klar, kaptein. - Dere to blir her.
- Preed og jeg kan fullføre dette. - Men...
Ta med deg denne. I tilfelle det er noen problemer.
Nei, nei, nei.
De to er blitt et problem. Vi må ta oss av det.
Jeg er ett skritt foran deg.
Se etter skipet? Jeg ser alltid etter skipet.
- Jeg vet ikke. Dette føles bare ikke riktig. - Jeg vil dra!
- Kapteinen sa bli. - Det er kapteinen jeg ikke stoler på.
Du har kanskje rett. Kom igjen.
- Stith her. - Stith, er Gune der med deg?
- Ja... - Så si hadet fra meg.
Hva?
Jeg visste det, jeg visste det!
Cale.
Hvis denne beskjeden har... Hvis denne beskjeden...
Pappa?
Hvis denne meldingen har blitt aktivert, så har jeg dødd før jeg fant deg.
Jeg håper du kan tilgi meg for at jeg brøt mitt løfte om å se deg igjen.
Hva ville jeg ikke gitt for å se deg nå.
Jeg kan ikke forandre fortiden, Cale, men jeg håper jeg kan gi deg en fremtid.
Dette skipet har kraft til å lage en planet- å skape et nytt hjem.
Ringen din vil ha aktivert transformasjonssekvensen,
men Titans kraftceller ble uttørket i flukten.
De klarer ikke å gi næring til transformasjonen.
Det er opp til deg å gjenskape deres kraft.
Etter det er prosedyren enkel.
Han har alltid snakket for mye.
Ikke gjør dette. Dette skipet er alt vi har igjen. Betyr ikke det noe for deg?
Beklager, gutt. Hvis verden sprenger, forandrer en mann seg.
- Hør her, drejene... - Du kan ikke slå drejene.
Ingen kan det. De er ren energi. Se sannheten i øynene, Cale.
Du har tapt.
Faktisk har dere alle det.
Kaptein, jeg venter på våpnet ditt...
- Din sleipe... - Jeg lærte av de beste.
Men det var ikke bare pengene drejene tilbød.
Det var helseplanen som kom med dem.
De lar meg leve hvis jeg dreper dere alle før de kommer hit.
De kommer hvert øyeblikk.
Gune?
- Gune, går det bra med deg? - Ja, jeg er ok.
Jeg skal bare ta en liten hvil.
Siden jeg er så...
veldig søvnig.
Preed, du kan ikke stole på drejene.
Å, stopp. Det er ikke noe kjedeligere enn heltemot i siste øyeblikk.
Kaptein?
Leker vi gjemsel?
Eller skal vi spille krig?
Preed!
- Gi meg ringen. - Å, du skyter ikke meg, gutt.
Hold deg fast.
Du kan slippe, gutt. Jeg ville ikke anklaget deg.
Nei! Jeg vil ikke slippe.
Korso!
Cale, drejene!
Er du ok?
Ja.
Avvæpne Titan. Blokker alle nødutganger.
- La oss ikke få panikk. - Vi må dra før drejene ankommer.
- Jeg tror vi skal bli her. - "Her" holder på å bli blåst i filler.
- Dette kan være en god ting. - Kom igjen, Cale.
Vent. Vi kan få dette til å virke.
Hva sa Korso om drejene?
- At du ikke kan slå dem. - Stemmer. Fordi de er ren energi.
Hvis jeg kan omprogrammere systemet og bruke drej-energi, så kan det starte reaktoren.
Energireléene er knyttet til disse strømbryterne.
Så dette burde gjøre susen.
- Ja! - Er du sikker på at dette vil virke?
FEIL
Kom igjen! Jeg kan fikse dette. Jeg må gå utenfor.
Kan du og Stith dekke meg? Jeg trenger bare litt tid.
- Hvor mye tid? - Noen få timer.
Hva kan du gjøre på noen få minutter?
Ødelegg isskjoldet som beskytter Titan.
- Her kommer de. - Ikke hvis jeg kan gjøre noe.
- Cale, du er et levende mål der oppe. - Jeg er ok.
Kom igjen!
Fantastisk. Vi har bare to pistoler igjen.
La oss få dem til å telle.
Akima, jeg får ikke ristet dem av.
Jeg har ham.
Jeg er ute!
La oss gjøre dette.
Vel, folkens, det har vært gøy.
Litt hjelp her, Akima.
Jeg er ferdig med luren min.
Gune!
Hvem er pappaen din?
Gune er pappaen din!
Å, nei!
Cale, alt i orden med deg?
- Jeg sitter fast. - Stith, hvem er utenfor med Cale?
- Hei, gutt. - Det er Korso!
Du får aldri siktet bedre, Korso.
Kanskje vi kan slå dem allikevel.
Kom igjen. Jeg dekker deg.
Ja, ja! Ok.
Posisjon for destruksjon.
Å, storartet!
Dø, drejer.
De drar.
Vi har et problem.
- Dra. De møter moderskipet. - Trykk på strømbryteren.
- Cale, de forbereder seg på å skyte. - Du kan ikke bli her.
Jeg skal ta meg av det. Så kom igjen.
Kom igjen. Stikk.
Cale, hvor er du?
Gå. Det er bedre på denne måten.
Her kommer de igjen.
Kom igjen, raskere!
Kom igjen!
Sikt på Titan.
Den menneskelige trussel ender nå.
3044 e. Kr. (16 etter Jorden)
Dette er utrolig.
Jeg vet det.
Hva skal du kalle den?
Jeg tror jeg skal kalle den...
- Bob. - Bob?
Liker du ikke Bob?
- Du kan ikke kalle en planet Bob. - Å, så nå er du sjefen.
- Du er kongen over Bob. - Vel, nei. Men...
- Hva? - Kan du ikke bare kalle den Jorden?
Vel, ingen sa du måtte bo på Bob.
Jeg skal aldri kalle den det.
DEN NYE JORDEN
(PLANETEN BOB)
Oversatt av Visiontext: Charlotte Lundgren
NORWEGIAN